- Ptroo. - Droskan är här.
Måste du åka på själva julafton?
Ja, jag behövs i Washington, och jag måste hinna före snöstormen.
Men du behövs här också, pappa.
Hur ska vi kunna ha vår vanliga julmiddag utan dig?
Det blir bara mer plumpudding över åt dig.
Hej då.
Austin, ta hand om kvinnfolket åt mig.
Jag lovar.
Och, pappa, har jag din tillåtelse
att godkänna arkitektens ritningar för det nya huset?
För en gavelvägg till.
Självklart. Gör vad du anser lämpligt.
Du är ju det husets herre, eller hur?
Ja.
Jag får väl vara det här också i din frånvaro.
Nåväl...
Mrs Dickinson, gråter du än?
Edward, jag har inga tårar kvar.
Jag blir bara borta i några månader.
Jag ska skriva troget. Gör du detsamma.
Jag gillar inte att skriva.
Det återstår någon som inte har sagt adjö till mig.
Emily.
Emily!
Då åker jag.
Är du inte ledsen över det?
Nej.
Utan för att det inte finns några blommor på vintern.
När jag återvänder står allt i grönska igen.
Och du kommer att vara glad.
Jag kanske inte är kvar här när du återvänder.
Vart skulle du ta vägen?
Adjö.
Adjö, pappa.
Jag saknar dig redan.
Bäst att vi börjar med maten, eller hur, mrs Dickinson?
Gästerna kommer vid fyratiden.
- Jag ska lägga mig och sova. - Sova?
Men mor, det är ju ljusan dager.
Och vi väntar en massa gäster.
Säg åt dem att inte komma.
Hon sviker sin plikt som husmor.
Det här är oerhört.
Jösses, så genant.
Jane och Humphreys kommer på middag,
och ingen av våra föräldrar är här.
Vi måste lämna återbud. Men hur? Med vilken ursäkt?
Vi kan säga att jag åt giftig bark.
Igen.
Hej, allihop. Jag insåg just hur sent det är. Jag ska gå.
Inte behöver du gå.
Jag menar, hur tänker du fira jul?
Låt se. Jag kanske tvinnar lite rep,
eller... lägger in bönor.
Du är alltså sysslolös.
Stanna. Stanna här på middag.
Emily.
Ska du bjuda in ännu fler?
Maggie är hemma hos familjen och mor har inte ens börjat steka gåsen.
Jag steker gåsen.
- Du? - Visst. Varför inte?
- Men... - Jag sköter om hela middagen.
Du avskyr ju matlagning.
- Det... - Du vägrar ju hushållsarbete.
Du är allergisk mot förklädestyg, har du sagt.
Det är inte så att jag avskyr matlagning.
Men jag sätter det vanligen inte först.
När jag väl är i köket är det faktiskt riktigt roligt.
Så, Ben...
...stannar du?
- Om ni verk... - Härligt! Middagen blir av.
Det här kommer att bli en särskild jul.
LJUSET FALLER SÄLLSAMT
"Om er make oväntat tar hem gäster,
kan ni göra en kalvdans... på fem minuter,
förutsatt att ni har lagt lite kalvlöpe i blöt."
Vad är kalvlöpe?
Enzymer skrapade från en kalvs mage efter att den slaktats.
Okej. Jag kanske gör indianpudding.
Kan jag hjälpa till?
Nej, självklart inte, fåniga karl. Matlagning är kvinnogöra.
Men jag gillar att laga mat.
Seså.
Låt mig ta den där.
Du ser? Män borde vara mer i köket.
- Såja. Du har visat att du kan. - Men nej...
Gå nu och sätt dig vid brasan och vila fötterna.
Du ska få se vilken duglig hemmafru jag kan vara.
- Låt gå. Ditt missfoster. - Hallå.
Kära nån.
Nåväl.
- Vad håller du på med? - Vad?
Varför beter du dig så här?
- Vad menar du? - Som en sparsam liten hemmafru.
Jag kanske kan bli en hemmafru om jag försöker.
Du?
Jag måste hitta på något, Sue.
Jag kan inte bo här hemma längre.
Du kan inte gifta dig med Ben.
Varför inte?
Han är ju redan gift.
Visst, ja.
Var är hans fru egentligen?
Borde han inte fira jul med henne?
- Jag vet inte. Hon kanske är död. - Emily!
Kan vi fortsätta med maten?
Vi måste riva massor av muskotnöt.
Jag dör snart om vi inte får reda på vem Esthers mor är.
Det är lady Dedlock, naturligtvis.
Austin, berätta inte!
Vad läser du?
- Bleak House. Den är jättebra. - Kul.
Jag läser den också. Vilket kapitel är du på?
Tjugofem. Hur många kapitel blir det, tror du?
Vem vet? Han får betalt per ord, så...
Jag vill inte att den tar slut.
Herregud, Ben. Tror du att Esther gifter sig med mr Jarndyce?
Snuskigt. Hennes förmyndare.
Än sen? Folk gifter sig ofta med sina förmyndare.
Herregud.
Jag är precis som Esther.
Jag är precis som hon.
- Förra veckan var du lika Ada, sa du. - Jag vet.
- Jag är hälften Ada, hälften Esther. - Du är nog mer en mrs Jellyby.
Åh!
Austin!
Hej.
God jul, Evelina.
Jag heter Emily.
- Gör du? - Ja. Kom in. Hur står det till, mr Conkey?
- Alldeles utmärkt. - Bra.
Det är min första jul sedan min frus död.
Båda mina döttrar är gifta nu, så...
...jag är ensam.
Nåja, vi är glada att se er.
Gå in i salongen och ta er lite kryddat vin.
Humphreys är här!
Varför är du så trevlig?
Jane, det är ju jul.
Så trevligt att se er, mr och mrs Humphrey.
- God jul. - Och...
Det här är vår vän från Concord. Louisa Alcott.
- Louisa May Alcott. - Nåväl.
- Trevligt att träffas. - Louisa är författare och utgiven.
Verkligen? Är du utgiven?
Ja. Min första bok kom just nu.
Den heter Blomsterfabler.
Den har sålt rätt bra.
- Jag tjänade 35 dollar. - Oj.
Louisa, du behöver inte berätta för folk hur mycket du tjänade.
Varför inte? Jag gjorde det för pengarna.
Nu tar vi lite tilltugg.
Jag tycker om tilltugg.
Var är din mor?
Hon är på övervåningen.
Nå, gå och hämta henne, kära du.
Mamma. Alla är här. Du kan väl komma ner.
Jag vägrar fira jul utan din far.
Vi behöver inte honom.
- Vi klarar oss bra med... - Säg det till min nervvärk.
Blås ut vaxljuset när du går.
Emily, kära du! God jul.
God jul, tant Lavinia. Du ser pigg ut.
Visst gör hon? Jag är så stolt över att vara döpt efter dig. Du är jättefin.
Jag har just återvänt från en fantastisk resa till Spanien.
Spanska män är så virila,
därför att de äter så mycket skinka.
Jag har ätit skinka så det räcker.
Jaha.
Hej.
- Joseph, du kom! - Hur står det till?
Var är resten av familjen?
Hemma och kastar porslin på varandra, som alltid vid jul.
...Esthers mor.
Hur ska man annars förklara
kopplingen de känner till varandra så fort de möts?
- Och dokumenten? - Läser ni Bleak House?
- Vi analyserar den i detalj. - Samma här.
Jag är där Caddy och prins Turveydrop
- ska gifta sig... - Berätta inte!
Det är sådant jag borde skriva.
Något som folk blir beroende av, du vet?
Det är så man rakar in pengar.
- Louisa. - Jane, var inte så lättchockad.
Min familj är pank.
Far blev fattig på att starta en storfamilj.
Jag måste försörja mig, och jag vägrar bli guvernant.
Nej, det är inget bra alternativ.
Noterat.
Du är också författare, säger Jane.
Ja. Det vill säga, på sätt och vis.
Jag är inte utgiven.
Det kan jag hjälpa dig med.
Har du prövat att använda en mans namn?
Ja, en gång.
Det gick inget vidare.
Vi borde prata.
Ska vi ta en springtur före middagen?
- Springtur? - Ja, jag älskar att springa.
Ja, så är det med mig.
Min familj skojar och säger att jag är delvis häst, men det hör inte hit.
Men vi borde ta en springtur,
så ger jag dig lite mer skrivråd.
Bra.
Hoppas att jag inte är för snabb.
Jag brukar sätta iväg, och bara...
Det är faktiskt massor av kvinnor som är utgivna nuförtiden.
Därför kallade Hawthorne oss "en mobb av klottrande kvinnor".
Men Hawthorne kan dra åt helvete, visst?
Just det.
Du kan absolut försörja dig som författare.
Se bara på Fanny Fern.
Men hennes historier är så... vågade.
Visst. Vågad betyder kommersiellt gångbar.
Sådant säljer.
Min far skulle slå ihjäl mig om jag skrev som Fanny Fern.
Han låter mig inte ens ge ut ett recept på hönssoppa.
Visst. Din familj kanske misstycker.
De kanske aldrig pratar med dig mer, men än sen?
Då är du ute i frihet och försörjer dig alldeles själv.
- Alldeles själv. - Du klarar det. Det kan alla.
Men du får inte vara konstlad.
Skriv sådant som säljer.
Kvinnor som våldförs. Spökhistorier.
Historier om korpar.
Håll reda på vad folk vill ha.
Kanske någon rad om majs.
Eller tvål, om du kan hitta en tvåltillverkare som betalar dig.
Och det bästa rådet jag kan ge dig är detta:
Gift dig aldrig.
- Va? - Gör aldrig det.
Kasta inte bort livet på en man som vill att du ska laga mat och städa
och föda en massa barn.
Under tiden det tar att uppfostra ett barn
hinner man skriva fyra, fem romaner, och dem kan man sälja.
Men jag skriver inte romaner utan dikter.
Det är ett problem för sig.
Jag måste... Kan vi stanna nu?
Upp med kjolarna!
Stock i sikte!
Titta. Tant Lavinia, du sitter bredvid mig.
Så förtjusande.
Ben, du sitter här borta.
Är inte det din mors plats?
Inte om hon inte kommer ner.
Var är min syster? Jag börjar bli väldigt orolig.
Här är jag.
Emily, kära du.
Var har du varit?
Jag visste inte om jag skulle orka komma ner.
Men så tänkte jag: "Det är jul, och familjen behöver mig."
Fast med tanke på hur bordet ser ut, behövs jag kanske inte.
Det ser riktigt fint ut.
Emily gjorde alltihop, mamma. Helt ofattbart.
Och hon är en riktigt duktig kokerska, visar det sig.
Vi döpte dig ju efter mig av en anledning.
- Sitt här. Vi makar på oss. - Ithamar, tack.
Mamma.
Mamma. Hur gick det?
Ojsan!
- Det gick bra. Sätt er! - Ja, maka på er.
- Emily. Sitt nära mig. - Får jag...
Nåväl.
Då så. Dags för gåsen!
Vinne, kära du, så brun du är, som en ugnsstekt skinka.
- Sa någon "skinka"? - Oj!
Det var min Spanienresa, kära du.
Jag känner mig pånyttfödd.
Så fort min man och kusin Loring dog, hoppade jag ombord och åkte.
Jag kunde inte sluta skratta.
Jag led tydligen av något som kallas "änkeeufori".
Blir det så när man gifter sig med sin kusin?
Jag kanske borde skriva en reseskildring.
Det måste du absolut!
Upplev allting.
Lev ut alla dina drömmar.
Ja, jag försöker bara tjäna pengar.
Pengar är ju allt för mig, så...
Hör på, flickor.
Om ni vill ha något här i livet, måste ni gripa det med båda händerna!
Sue, inte skulle du väl åka på kryssning utan mig efter min död?
Det skulle hon nog.
Kanske en bok som utspelas på ett skepp?
Kanske ett valfångstfartyg.
Om...
En man som jagar en val.
Glöm det. Långtråkigt.
Lavinia, vill du skicka tranbärssåsen?
Och borde inte ni två gifta er snart?
Ni har ju hållit på och planerat så länge.
Det tar tid att planera ett bröllop.
Och vi håller på att bygga ett hus.
Då blir det väl jag som gifter mig först.
- Bravo! - Gratulerar.
- Bravo! - Ja, jag är förlovad.
Med William Wilkinson.
Han har en sadeltillverkning.
Vi ska flytta till Southwick.
Jag är...
...så glad att du ska gifta dig.
Gratulerar, Jane.
Oj.
Men det gör mig så sorgsen.
Vad gör dig sorgsen, mor?
Att Emily förblir ogift.
Inte nu, mamma.
Jag vill inte att du ska bli en gammal ungmö, och tiden går.
Fast giftermål är ju ingen garanti för
- att man inte blir ensam. - Just det.
Se på mig. Jag har varit gift med er far i alla dessa år, och är ensam på jul.
Sluta.
Förlåt mig.
- Jag ska äta mer. - Ja.
Snygga vrister...
- Är det här riven muskotnöt? - Mmm.
- Har du gjort det här? - Absolut.
- Det är härligt. - Bra.
Emily. Du är härlig.
Nu vet jag. Det här är ett uppslag till en roman.
Det kommer till mig. Det är...
Just det. Det handlar om en familj.
Det är en familj utan far,
bara en massa systrar och deras mamma,
och den börjar vid jul.
Det låter inte som en succé.
Visst, men låt mig fortsätta.
Tänk om en av systrarna dör.
Det där gjorde mig så sorgsen.
- Det är den minsta jag har sett. - Men kanske... Ja.
Du måste sluta flörta med honom.
Vad? Vem?
Han är gift, Em.
Vi får skämmas för dig.
Hej, raring.
Tänk att vi kommer att fira nästa jul i vårt eget hus.
Det här var verkligen trevligt.
Tack för att ni bjöd mig.
Jag hade inte velat vara ensam vid jul.
- Tack. - Varför är du inte med din fru?
Hon är på resa. Utomlands.
På resa? Verkligen?
Bara hon inte är på kryssning med en massa spanjorer,
- som tant Lavinia. - Nej, då.
Verkligen inte.
Snygg kravatt du har.
Tackar.
- Ja. - Det är min julkravatt.
Mycket snygg.
Jag gillar den här killen.
Fast pappa gav honom min befordran.
Du får gärna ta över.
De här juridikfallen är ändlösa.
Som Jarndyce och Jarndyce.
Bleak House-referens!
Vi är glada att ha dig här, Ben.
Jag älskar dig, Vinnie.
- Jag älskar dig, Emily. - Jag älskar dig, Vinnie.
Vill du inte spela något, Sue?
Gör det. För min skull.
Jag ska spela något.
För Emily.
- Vilken härlig julafton. Härlig. - Du ser.
Och vi behövde inte ens pappa.
- I säng nu, mamma. - Emily, jag är så stolt över dig.
Jag är så stolt över att du delar mitt namn.
Jag lägger för stor press på dig, eller hur?
Press?
Om att gifta sig.
Det vet jag.
Men ikväll tänkte jag:
"Om hon nu inte vill gifta sig, varför ska vi tvinga henne?"
- Tack. - Äktenskap passar inte för alla.
- Dessutom, nu när din pappa är borta... - Ja.
...behöver jag någon som tar hand om mig.
Jag trodde aldrig att du skulle vilja det,
men nu vet jag att du vill.
Åh!
Det blir så bra.
Du stannar här hos mig.
Och lagar mat och bakar. Och sköter om mig när jag är svag.
När jag är gammal och sjuk är vi ändå här tillsammans.
Precis så här, du och jag. För alltid.
Mm. Härligt.
Så härligt.
- Bu! - Oj!
Jag lurade dig.
Jösses. Den var bra.
Kom och lägg dig.
Så han är egentligen inte gift?
Nej.
Ringen är falsk.
Jag hoppas verkligen det, med tanke på hur han tittar på dig.
Jag måste säga en sak.
Jag trodde mig aldrig kunna bli svartsjuk för att en man stjäl ditt hjärta.
Är du svartsjuk?
Kanske.
Lite grann.
Det var väl själviskt av mig att tro att jag kunde gifta mig med Austin
och att du skulle stanna här i huset, som...
...ett slags sällskapsdjur.
Som en av tant Lavinias katter.
Som jag kan kela med närhelst jag vill.
För att glömma vad jag försummat.
Så...
Varför han?
Jag lär mig saker av honom.
Lär dig?
Lär dig vad?
Till exempel att en man och en kvinna kanske inte behöver vara gifta.
Det kanske finns andra möjligheter, andra sätt att dela ett liv.
Jag vet inte vad du menar.
Det vet jag knappt själv.
Men jag känner att jag kan vara ärlig mot honom.
Jag kan lita på att när jag säger något, så hör han det.
Han förstår dess betydelse.
En poets definition av kärlek.
Ja.
Och den enda som har fått mig att känna så förut...
...är du.
Oj!
Vad var det? Ett spöke?
Nej. Det var nog bara ett troll.
Julklappar!
Ja.
Jäklar.
Alla paket öppnade.
Trettio sekunder. Nytt rekord, tror jag.
Något bra?
Jag fick nästa kapitel av Bleak House.
Bra. Då får vi veta vem som dödade Tulkinghorn.
Vänta, dör Tulkinghorn?
- Ojsan. - Äsch!
I alla fall, en sak från pappa till dig.
Har du inte öppnat det?
Han fick mig att lova att låta bli.
Vad är det?
Ett växthus av något slag, tydligen.
Titta, det följer med ett brev.
"Till Emily, som tycker att blommor är trevligare än människor.
Drivhuset blir hopbyggt med huset.
Så kan du odla rosor året runt och alltid vara lycklig.
Kära hälsningar, din far."
Vänta, tänker han bygga ett drivhus åt dig?
Jag fick en tidskrift.
DRIVHUS
Släpp ut mig!
Hej...
Hej, Dickinsons.
God jul.
- God jul. - Jag glömde mina vantar.
Jag skulle bara hämta dem.
Ursäkta mig.
Det låter rätt illa.
Håller du på att bli sjuk?
Bara lite influensa, tror jag.
Jag var uppe för sent igår kväll.
Och er pappa kör hårt med mig.
Jag ska väl gå.
Njut av era presenter.
Vänta, Ben.
Ja?
Jag gör dig sällskap.
Gärna.
Det vore trevligt.
Jag ska bara hämta kappan.
Emily, han är gift.
Nej, det är han inte.
Bra.
Se på ljuset.
Hur det faller mellan träden.
Så skarpt ljus ser man bara på vintern.
Oj!
Hej, vännen.
Austin, jag måste tala med dig.
Okej.
Tror du att vi kan vara helt uppriktiga mot varandra?
Jag hoppas det.
När jag talar, förstår du verkligen vad jag menar?
Um...
Jag vet inte riktigt vad som händer just nu.
Austin, jag är rädd.
För vad?
Jag är rädd för att få barn.
Vad menar du?
Jag är bara så rädd. Jag kan inte säga hur rädd jag är.
Vad är så skrämmande med barn?
Visst är de besvärliga, men inget att vara rädd för.
Min mor dog i barnsäng när jag föddes.
Hon krystade ut mig, och det dödade henne.
Jag har jämt varit skräckslagen för det.
Tänk om det händer mig?
Jag hade ingen aning.
Jag ville att du skulle veta.
Jag vill inte mista dig, Austin.
Du anar inte hur det gläder mig.
Du kan berätta allt för mig.
Vet du det?
Och vi behöver inte ha några barn.
- Inte? - Inte om du inte vill.
- Vill du verkligen ha mig även om jag... - Sue...
...jag vill bara gifta mig med dig.
Och...
...jag är bara...
...så glad över att du blev född.
Tack för att du följde mig hem.
Ingen orsak.
Det var trevligt att gå i tystnad.
Det var det.
Du vet... att vara med dig...
Ja?
...är nästan som att vara ensam.
Herregud, förlåt mig.
Be inte om ursäkt. Det gör inget.
Jag vill inte smitta dig.
Jag har aldrig mått bättre.
Ljuset faller Sällsamt,
Under Vintereftermiddagar -
Som Brusande Orgelmusik som både Tynger och Behagar -
Det ger oss Himmelens Smärta -
Dock inga ärr vi får,
Men vårt inre har berörts -
Av den Mening som består -